Skal vi pakke alt? Hvor lenge blir vi?
Jeg vet virkelig faen ikke hvor lenge.
Bare pakk alt og gjør det så raskt som mulig.
Jason?
Bare pakk alt med en gang.
Ok.
Det vil gå bra.
Ok.
Røde bær, i det minste.
Bra.
Ok.
Helsedepartementet har blitt varslet av Direktoratet for kriseberedskap
at en virusinfeksjon har rammet befolkningen hardt.
Symptomer kan inkludere:
Små røde og runde utslett på magen eller brystet,
etterfulgt av kvalme, forvirring,
aggressive utbrudd eller uforutsigbar oppførsel.
Hvis du, eller noen du kjenner, har disse symptomene,
kontakt akuttmottaket umiddelbart.
Myndighetene ble rådet
om at virusinfeksjonen nå utgjør en umiddelbar fare for allmennheten.
Som en forholdsregel, bør innbyggere holde seg inne,
holde alle vinduer, dører og ventiler lukket,
slå av alle klimaanlegg, begrense deres...
Stopp, stopp bilen.
Jason, stopp bilen.
Herregud, Jason, stopp den jævla bilen. De har et barn!
Det har vi også!
Ok.
Det har vi også.
Hei der! Hvordan har du det?
Det ser ut til at det blir en vakker dag.
Har du lyst til å leke?
Jeg savner deg! Håper å se deg snart!
Én, to, tre...
...fire.
Én, to, tre...
...fire.
Én,
to,
tre.
Faen!
Faen.
Det viktigste her er løvet fra den asiatiske eika.
Det blir rødt i løpet av våren, ser du?
Ok.
Å lage en dyrefelle? Du trenger...
...støttepinne, en vektpinne, en åtepinne, ok?
Sett dem opp slik at hakkene samsvarer, balanser det...
Ann... hører du?
Dette er viktig.
Ja, jeg kan ikke skrive like jævla raskt som du prater.
Ok.
Ikke bann foran henne.
Greit.
Røde bær, rødt løv.
Det er ikke bra.
Spesielt i løpet av våren.
Du napper i avtrekkeren.
Og jeg traff den!
Fordi den ikke beveger seg.
Det er en kaninpistol.
Du må treffe hodet eller hjertet for å drepe.
Du må kontrollere pustingen og forsiktig...
Klemme, ikke trykke, jeg vet.
Vi bør spare på kulene.
De hjelper ikke om du ikke kan skyte.
Hvor mange har vi?
Mange nok.
Gjør det igjen.
Vi overlever ikke på en håndfull bær.
Jeg vet.
Hei der! Hvordan har du det?
Det ser ut til at det blir en vakker dag.
Ok.
Hei der! Hvordan har du det?
Ja!
Faen!
Herregud! Jason, hva skjedde?
Nei, ikke rør meg!
Bare få alt inn i bilen.
Hva... hva skjedde?
Bare kom deg inn i den jævla bilen!
-Går feberen hennes ned? -Nei.
Ok, hva skjedde?
Det var noen få esker med mat.
Men de var der?
Ja.
De var der.
Men du har unngått dem før.
Hva... Hvorfor angrep de nå?
Jeg vet ikke.
Det var nok mat for dem å spise der, det var mange nok lik.
Jeg trodde de ville fortsatt videre.
Jeg var ikke...
Alt var greit til jeg...
...kuttet meg da jeg brøt meg inn i huset, og...
...blodet begynte å flyte,
skrikene økte...
...og de svermet.
Det var som om de visste...
...de visste at jeg blødde.
De kunne føle det.
Hva er de?
Jeg vet ikke.
En del av dem er menneske.
Hva mener du?
Vel, der er dødelige.
Kom igjen!
Kom igjen.
Vær så snill.
Faen!
Vær så snill, Chris.
Er han smittet?
Nei.
Vis meg.
Navnet ditt?
Olivia.
Vil du hjelpe ham?
Jeg kan gjøre det.
Press i såret.
Han blir bra.
Ta tak i en arm.
Kommer dere fra sør?
-Du og din far hadde ikke... -Stefar.
Vel, på en måte...
Chris og moren min var...
...du vet, sammen på en måte, men de var aldri gift.
De planla det for september, men...
Du kan... sove i bilen, hvis du vil.
Nei, det går bra. Jeg vil sove nær ham.
Vi drar...
...når han blir bedre, mener jeg.
Vi lar deg være i fred.
Hvorfor har du to campingplasser?
I tilfelle jeg mister én av dem.
Ok.
Hjelper å dekke over lukta di, for å riste dem av deg.
Er dere på vei nord?
Ja.
Vil du høre det?
Det er hva som er i nord?
Vet du hva de sier?
Nei.
Så det er alt?
Det er alt som er.
Chris?
Det er ok nå.
Det er ok.
Hun sa dere drar nordover.
Ja, prøver i det minste.
Vi hørte at noen sjekket der.
Hvem faen vet, sant?
Du har et ganske bra oppsett her.
Folk flest ville drept for alt dette.
Teltet ditt...
...det virker som om du har mat... bil.
-Har du full tank? -Nei.
Bare et sted i ly for regnet.
Takk skal du ha...
...for hva du gjorde for oss.
Ikke alle ville gjort det samme om dagen.
Vi drar ved morgengry.
Ok.
Kom deg opp, la oss dra.
Inn i teltet.
Gud.
Kom igjen, kom dere inn!
Hvor lenge har du vært her ute?
Siden det startet.
Hvorfor er du helt her ute? Midt i ødemarken?
Mannen min vokste opp i skogen her.
Han bodde i en by et par kilometer vestover.
Han tok oss med ut hit.
Det er der han følte seg tryggest.
Er det han som lærte deg å bli totalt skogdame?
Han lærte meg hva han kunne.
Hva?
Kom igjen, Liv?
Vi hørte ting, om hvordan Philadelphia gikk under på én dag
men et bondeland som Bethel ble ikke truffet før en måned etter.
Så, Susanne, moren til Liv, sa,
"La oss vente.
La oss bare vente, for faen."
Trodde til og med...
...at Røde Kors delte ut vaksinen i flasker ved Trout Road.
Det viste seg at de bare delte ut kakao og ostesmørbrød.
Og så fikk Susie noen sår på magen sin.
De så bare ut som små sirkler.
Du vet...
...som små loppebitt.
Deretter ble de verre.
Startet å blø, og rant et slags hvitt verk.
To dager senere...
...angrep hun Liv.
Prøvde å rive henne i stykker med hendene sine.
Det var da jeg bandt henne til sengen.
Og alt hun gjorde var å skrike.
Vi forlot henne der i...
...et par dager.
Hørte bare at hun skrek.
Dere bare forlot henne?
Bundet til sengen?
På en måte.
Ja.
Jeg tok en kjøkkenkniv,
og stakk den inn i øret hennes.
Og jeg fortsatte å dytte den...
...til skrikingen stoppet.
Jeg prøver å tenke at hun tilga meg...
...at hun hørte at jeg sa, "jeg beklager",
og trodde på det.
-Herregud! Nei! -Kom igjen!
Du skal uti! Da gjør vi det!
-Badetid! -Nei, nei, nei!
-Da gjør... -Nei!
-Å herregud! -Og hva?
Jeg kastet deg ikke uti engang.
-Å herregud. -Vannet er jo ikke kaldt.
-Å ja! -Se, det er deilig!
Det ser ille ut.
-Du egler deg på. Vekk med deg. -Kom tilbake.
Gud. Er det i det hele tatt fisk her?
Det er elvas lov, Liv.
Hvor det er fiskere, er det ingen fisk.
Ja, men vi er i en elv.
Samme reglene.
Jeg fisket en gang med Matt Field.
Husker du Matt, Liv?
Fyren var bygget som en jævla tanks.
Han kunne åpne ølflasker med tennene sine.
Spilte Call of Duty, 24 timer i døgnet.
Uansett, Matt leide en båt.
Vel, ikke egentlig en båt, mer som en snekke.
En liten en, kunne ikke en gang passe en kasse med 90 light.
Stopp!
Hvorfor?
Bare... stopp.
Ok.
Hei, hvorfor stoppet du meg tidligere, ved elven?
Det er noen ganger...
...det føles ut som du glemmer hva som er der ute.
Det ene minuttet forteller du meg hvordan du drepte kona di,
og i det neste... det er nesten som...
...vi er på helgecamping.
Alt blir som normalt på mandag.
Du vet de ringene kona di hadde?
Vi så dem før noen visste hva som skjedde.
Vi får pasienter på legevakta det renner verk og blod av.
Ringene bare fortærer huden rundt det,
spiser på det, som om det visste hva det skulle bli.
Det eneste som holder de der nede
er at de ikke har spist alle likene enda.
Alle de menneskene, sånn som kona di.
Bare forlatt og bundet til senga.
Jeg kan ikke, jeg...
Jeg kan ikke bare glemme det.
Jeg glemte det ikke.
Jeg velger hva jeg skal huske, når jeg skal huske det.
Få deg litt søvn, ok?
Det måtte to hus til, før jeg fant det siste av det.
Hailey trenger noe å få ned feberen på.
Og vi trenger mat.
Du kan ikke bare slutte.
Du tok oss med hit av en grunn, Jason.
Dette var ditt valg.
Og vi overlevde.
Vi har klart oss.
Å klare seg er ikke lett.
Å klare seg er alt vi har igjen.
Du må dra.
Ja.
Vil denne gjørma fungere?
Jeg vet ikke.
Burde dekke over lukten.
Riktig.
Å Gud.
Jeg beklager.
Gud.
Vel...
-Kjære... -Hei, hei.
Vi klarer oss bedre enn som så.
Vi har mer igjen enn du tror.
Ok.
Er det der?
Nei.
Når drar vi?
Snart.
Du sier alltid at vi må bevege på oss.
De som blir, dør.
Vi skal fortsette, men ikke enda.
Så? Blir vi på grunn av henne?
Nei, vi blir fordi hun har tilgang på mat og vann.
Du burde være takknemlig, Liv.
Spiller det noen rolle hvis vi drar uansett?
Det gjør det.
Hun fortjener det.
Gud vet hva hun har vært gjennom.
-Ja, men vi har vært gjennom... -Vi har alle vært gjennom dritt, Liv.
Vi hadde hverandre i det minste.
Hun hadde ingen.
Faen.
Det går bra.
-La meg se. -Det går bra.
La meg se.
Hvorfor går du med det enda?
Vane, tror jeg.
Jeg pleide å elske det showet.
Datteren min elsket de fargerike.
Hva skjedde med dem?
Familien din, mener jeg.
Samme som skjedde med alle andres.
Rasjonerer du?
Ja.
En kan ikke alltid finne mat på veien.
-Så, dere drar?. -Ja, snart.
-Dere kan ta mer... -Nei, vær så snill.
Jo mer mat vi tar, jo mer mat må du gå å finne.
Hvorfor blir du ikke med oss?
Hvorfor ikke?
Hvordan vet dere at det som er der, er bedre enn her?
Vel, det vet vi ikke. Men, eh...
Dette paradiset kan kun vare en stund.
Det er ikke et paradis.
Du har Liv, så dere må finne en plass å overleve.
For dere er det nord.
For meg er det her.
Hva gir du meg hvis jeg treffer det treet?
Hvor gammel er du, fem?
Jeg er 12, takk.
Seriøst, hva gir du meg? Det treet der.
Eh...
Jeg lager middag til deg.
Middag, virkelig?
Du lager middag hver kveld.
Pluss, det treet er 50 meter unna.
50 meter?
Eh, ikke mer enn 30!
Ok, greit.
Fortsatt, hva gir du meg?
Greit.
Null rasjonering.
Herregud, du må, du må!
Så, fra her? Er det ok?
Ja, og du må treffe nøyaktig den... eh...
Ser du det lille hullet i bunnen der?
-Du må treffe nøyaktig, ja. -Den i midten?
Greit!
Hva vil du gi meg?
Middagsgreia!
-Du kan ikke, det er Ann sin greie. -Ja!
Ja, men vi kan spise mer enn fire jævla kjeks.
Greit, ok. Men hva gir du meg?
Kom igjen!
Vi kan svømme!
-Virkelig? -Ja.
Du hater å svømme.
-Hater du å svømme? -Kun i innsjøer.
Jeg liker ikke å ikke se bunnen.
Greit!
Denne her, er for alle klinkekulene.
-Ok, kom igjen! -Stor middag,
og svømming.
Greit.
Da prøver vi!
-Vent! Nei, nei! Den glapp. -Åh!
-Det var feilstart. -Nei.
-Nei! Helbom. -Én til.
-Ett forsøk til... kom igjen! -Teller ikke.
Herregud!
Noe rørte ved foten min!
Der er det igjen!
Hva?
Ingenting.
Det er ingenting!
Det er ingenting.
Obs, beklager!
Ser dere senere.
Trodde aldri jeg skulle savne dette.
Skal jeg lage mer?
Veldig godt!
La meg prøve.
Sånn.
Rødbeter.
Der.
Det er godt, sant?
Trenger mer ost? Her!
Vil du ha ost, Liv?
Hun ser ut som mor.
Ikke håret, men...
Hun er flink til dette, vet du.
Jeg mener, hvis det var meg, ville jeg hylt.
Er det derfor du vil at hun skal bli med oss?
Jeg mener, fordi hun er flink til dette?
Vel, hvor ville vi vært hvis hun ikke fant oss den dagen?
Jeg ville vært død, og du alene.
Ingen fortjener det.
Ikke du, ikke hun.
Jeg vil ha hun med på grunn av deg.
Fordi hun tar vare på oss.
Fordi jeg vil ta vare på henne også.
Kan jeg prøve den?
Selvsagt.
Hvordan spurte han deg?
Vel...
Jeg fant ut at jeg var gravid på en fredag.
Jeg var sen, og jeg fortalte ham,
og han bare så på meg...
...så dro han.
Ved midnatt kom han tilbake,
og luktet sprit,
og han satt seg ned ved enden av senga,
og viste meg en ring.
Han spurte meg ikke, men jeg sa ja.
Deretter la vi oss.
Jeg tror den kom fra en pantelåner.
En del av meg brydde seg ikke.
Jeg visste at det var den eneste måten det ville skje på.
Chris tok moren min til Maui.
Han fridde på stranda under solnedgangen.
Hun sa det var den beste dagen i livet.
Den er fin.
Den er det.
Det er rart å tenke at den tilhørte noen andre før den var din.
Ja, ok.
Jeg kommer tilbake.
Snart tilbake, Mamma er glad i deg, ok?
Bra. Ok.
Du vet det, sant? Du vet det.
Du vet hvor glad jeg er i deg.
Ok.
Ha det jenta mi.
Ha det kjære.
Har du det bra?
Ok.
Mamma er her.
Jeg er lei meg at jeg forlot deg.
Jeg er så lei meg.
Jeg er så...
Herregud.
Du vet, jeg vet ingenting om deg.
Bortsett fra at du er sta.
-Jeg er ikke sta. -Aha!
Bare sta mennesker nekter umiddelbart at de er sta.
-Du satt meg opp. -Kanskje.
Men nå vet vi, garantert, at du, Ann,
med et eller annet etternavn,
er sta.
Du er flink til det.
Med hva, egentlig?
Å få meg til å glemme at jeg er her.
God natt, Chris.
God natt.
Bli med oss.
-Vi har snakket ferdig om det. -Hva om ting endrer seg?
Annabel Rose Marshall.
Organdonor.
Ikke dårlig.
Bli.
Ikke dra nordover.
Bli.
Nei.
Vi kan ikke.
Da blir vi bare værende og dø.
Vi vil leve.
Ja, men se hva som skjedde med familien din.
-Jeg mente det ikke. -Ja.
Ann.
Jeg beklager, ville ikke...
Hun må ha tatt noe.
Det var minst én eske med kjeks.
-Å faen! Olivia! -Chris!
Chris, vent!
Olivia, hvor er du?
Liv!
Liv, hvor er du?
Olivia!
Fikk du noe i munnen din?
Liv?
Nei.
-Du? -Nei.
Jeg tror ikke det.
Du ville kjent smaken.
Her...
Tror du de kom seg opp hit?
Nei.
Det må være knapt med mat.
Vil du fortsatt bli her?
Vi drar ved morgengry.
Hvordan går det søta?
Hva ser du?
Ja, liker du å være med Mamma?
Ja.
Ja, sånn ja.
Hailey.
Å, Hailey! Kom her.
Kom her, elskling. Sånn ja, sånn.
Å elskling.
Ok.
Jeg er så lei meg kjære.
Jeg er så lei meg.
Chris!
Chris, stopp!
-Hvorfor ikke bli med oss? -Fordi!
-Jeg... jeg er ikke klar! -Du kommer til å faens dø her!
Vel, kanskje jeg fortjener å faens dø her.
Å, så det er sånn det er.
En slags straff.
Gjør opp for det du du har gjort, og bli ferdig med det.
Dette er ikke en verden hvor man kan bare tilgi, og bli ferdig.
Man pleide å kunne drite seg ut, si beklager
føle seg bedre inntil neste gang man dreit seg ut.
Med datteren min var det ikke en neste gang.
Så, hvem kan jeg si unnskyld til?
Hvem, Chris?
Det er ingen her.
Kona mi...
...hun er ikke her heller.
Jeg drepte henne for faen, foran datteren.
Det spiller ingen rolle om hun var en av dem eller ikke.
Jeg konfronterte det.
Jeg har ikke skylden, ikke hun... jeg klandrer dem.
Den eneste verdenen som ikke vil rette seg til deg, Ann, er din egen.
Grunnen for det, er på grunn av deg.
Ikke på grunn av hva som skjedde her, eller hva som er i nord... du!
Familien din.
De er ikke her lenger.
Men du er.
Vær så snill, bare...
...si til deg selv, beklager.
Aksepter det.
Og kom deg for faen videre.
Vi kommer til å trenge mer mat.
Jeg er ikke i stand til å skaffe det alene.
Fortell meg hva jeg skal gjøre.
Jeg kommer også.
-Liv, det gjør du ikke. -Jeg kommer.
Jeg er akkurat som Ann, eller andre. Jeg kan hjelpe.
Det er bedre at tre bærer mat, enn to.
Greit.
Chris distraherer dem.
Alt du og jeg skal gjøre, er å fylle bagene...
...med alt du kan, bare mat.
Ikke noe annet.
Og deretter løper vi.
Et minste blikk av dem,
og du løper, ikke bekymre deg over meg, ok, Liv?
Liv, er du ok?
Ja, det går bra.
Ok.
Hei, alt kommer til å gå bra med oss.
-Chris, det vil gå bra med Chris. -Jeg vet.
Jeg vet det vil gå bra med ham.
Ok, det er oss.
La oss dra.
Ok.
Ta all den maten du kan finne.
Liv, vi må være raske!
Ta all den maten du klarer.
Olivia! Hva i helvete?
Vi må dra!
Hva er det du...?
Vi må...
Vi må... vi må komme oss ut.
Trodde det ville blø mer.
Nei! Ikke!
Helvete.
Faen.
-Liv, hva er galt? -De er etter meg...
Hvor er Ann? Nei, jeg ristet dem av meg.
Hvor er Ann?
-Hun... -Hvor er Ann?
Hun er...
Faen.
Kom deg inn i bilen.
-Chris... -Kom deg inn i den jævla bilen!
Olivia!
ASPIRIN SMERTESTILLENDE
Ok.
Ja.